Noe...
Det er noe i gjære i sjelen min som jeg ikke forstår.
Snaut hadde demonen sendt henne et brennende blikk...
...som etterlot ansiktet hans uten symmetri...
...som etterlot ansiktet hans helt uten form...
Idet fingertuppene rørte hans lepper, smeltet han inn i henne.
Hun leter etter deg.
Ta meg med neste gang du leser spøkelseshistorier.
Hvem har sagt at jeg leser slikt?
- Er det ikke spennende? - Jeg ble livredd.
- Du burde frykte faren din langt mer. - Hvorfor blir han så sint?
Folk likte de gotiske romanene hans.
Faren din jobber i bokhandelen. Claire har tatt hånd om huset.
Jeg har gått gjennom regnskapet. Hvor har du vært i hele dag?
Jeg fullførte arbeidet, og gikk ut for litt frisk luft.
Jeg vet hvor du var.
- Se hvem som har kommet tilbake. - Jeg gikk bare en tur.
"En undersøkelse av politisk rettferdighet"
Godt å se deg fordype deg i disse verkene, Mary.
En forkjærlighet for å lese, er å ha alt innenfor rekkevidden din.
Betalingen har forfalt, mr Godwin. Må jeg minne deg på betingelsene?
- Gi meg en måned til? - Det har allerede gått seks måneder.
- Ville du høre en spøkelseshistorie? - Er den ny?
Jeg skal stå opp fra graven, -
- og fortelle om sviket jeg ble rammet for.
Og for å hevne meg!
Snaut hadde demonen sendt henne et brennende blikk...
...idet hennes iskalde kinn...
Claire!
Det er bare et mareritt. Alt er i orden.
Gå og legg deg igjen. Alt er i orden.
Legg deg nå.
"I forsvar for kvinners rettigheter"
Får du ikke sove?
Savner du henne?
Hun var full av lidenskap og trass.
Som om hun støtt var i krig med alt og alle.
Hun nøt hvert eneste øyeblikk av striden.
Krigere som din mor lengter aldri etter denne verdenen.
Djevelens klør slo ut mot jomfruens hals.
Dypt satte han klørne i hennes bleke hud.
Blodet dryppet, som spor i en melkehvit snø.
- Mary? Hvor er du? - Hun skrek!
Ingen passer på butikken, og her skribler du i vei som et barn.
- Hva er det som er så viktig? - Det er privat.
Hvilke tanker plager forfatterens datter?
Slipp!
- Mary? - Hun dyttet meg!
- Jeg gjorde ikke noe. - Går det bra?
Jeg kan ikke leve slik. Hun eier ikke et snev av respekt!
- Jeg gjorde ikke noe! - Det holder.
Han er en gammel venn. Mr Baxter tror også på utdanning.
- Du vil få det fint der. - Skottland...
Jeg sender deg bort fordi jeg er glad i deg.
Jeg håper at det kan bli det fristedet du trenger.
Og at ensomheten gir deg tid til selvanalyse.
Du skriver som en imitator.
Løslat deg fra andres tanker og ord, Mary.
Finn din egen stemme.
Mary! Du er jammen lik moren din, og heldigvis ikke på faren din.
Mitt navn er William Baxter. Dette er datteren min Isabel.
Vi skal prøve å underholde deg.
Det er ikke så travelt som i London, men vi skal nok få tiden til å gå.
Natten er så annerledes her. Hvordan får folk sove i stillheten?
Kom. Jeg vet hvor vi kan gå.
Jeg vurderte å fremmane moren min gjennom en seanse.
Men hun var syk så lenge. Hva om hun endelig har funnet fred?
Er det ikke ondskapsfullt å forstyrre henne?
Tror du virkelig at man kan kontakte de døde?
Jeg føler allerede nærværet hennes.
Jeg savner henne veldig, og tenker på henne hver dag.
Hadde du ville kontakte moren din?
Hun hadde kanskje ikke ønsket det. Jeg tok jo livet av henne.
Hun døde bare dager etter at jeg ble født.
Å, Mary...
Jeg trives i Skottland. Ingenting er som jeg forventet.
Du har bare vært her i et par uker. Gi det litt mer tid.
I London har vi sjelden anledning til å ha piknik ved elven.
Man skal aldri vente på en anledning.
Jeg så utover det morkne havet, og vendte bort mitt blikk
Jeg så på det morkne dekket, hvor døde menn engang gikk
Jeg så mot himmelen, én enkelt bønn jeg fikk
Men før bønnen nådde frem...
- Kom inn. Du må være kald. - Her er noen av essayene mine.
Det er bidraget mitt til kveldens underholdning.
Isabel... Hvem er det?
Å... Det er Shelley. Er han ikke skjønn?
Han er en radikal poet, og havner ofte i trøbbel.
Høres ut som litt av en fangst.
- Jeg vil presentere deg for venner. - Her er noen du må møte.
- Percy, dette er Mary. - Baxter, kom!
Det er Coleridge. Mary, kan du ordne med navnekortene?
Jeg tar det.
Mitt navn er Percy Bysshe Shelley.
- Mary Wollstonecraft Godwin. - Så klart.
Baxter nevnte at du skulle komme.
Jeg er en stor beundrer av begge dine foreldres verk.
Kan jeg stole på deg, eller driver du meg til revolusjonen?
Mitt rykte er meg forut.
- Liker du den øredøvende stillheten? - Jeg har vendt meg til det.
I London tilbringer jeg tid i fars bokhandel, -
-så stillheten er ikke så dramatisk.
Baxter er flink med sammenkomster. Poesientusiaster henføres av verkene.
Du er vel forfatter selv?
Ikke egentlig. Ikke noe betydelig, men jeg håper å gjøre det en dag.
Hva anser du å være av betydning?
Alt som får blodårene til å stivne og hjertet til å hoppe.
Perfekt! Får jeg låne mr Shelley?
- Vi vil gjerne høre et dikt. - Så klart, sir.
Uten et publikum, forblir idéer kun ord på et papir.
- Mr Shelley, essayene dine. - Dem trenger jeg ikke.
Jeg legger min lit til nyvunnet inspirasjon.
Ikke poeten fra hans drømmers verden
Når sølvblanke skyer flyter gjennom ens forvirrede hjerne
Når hvert syn av vakkert, vilt og praktfullt
Forbløffer meg, henriver, begeistrer
Så oppvakt, så skjønn En form så vill har ingen sett
Som tøyler luftens springer
Og øste magien av hennes blikk på jomfruens lepper
Alene, alene. Helt alene fremfor et vidstrakt hav
Gud forbarmer seg ei over sjelens kvaler
- Dette været... - Slutt å klage. Vi er jo i Skottland.
Om alt kommer fra Gud, er ikke vi også en del av Gud?
- Tenker vi ikke Guds tanker? - Jeg føler meg ikke som en Gud.
Kroppen din er fortøyd, men ånden din lengter etter å sveve!
Anser du deg som en del av Gud, slik som den store poeten Coleridge?
Jeg må innrømme at Coleridge var langt mer fengslende da jeg var barn.
Det overrasker meg at du husker så langt tilbake.
Hvor gammel er du, kjære oldtidskvinne?
Gammel nok til å vite hvorfor du spør.
- Jeg er 16 år. Hva med deg? - 21 år.
Ser man det, en klok gammel mann.
Som fjellets kilder i morgensol, skal vi to bli til ett
Vi skal bli to ånder i to skjelett
Å, hvorfor to? Som lidenskap i tvillinghjerter skal vi gro
Til vi er to meteorer Som i flammer deles
Til himmelsfæren besjeles
Forenes og forvandles hver bidige dag
Brenner, men kan ei fortæres
Mary... Jeg har dessverre dårlige nyheter fra London.
Det gjelder søsteren din Claire.
- Kan du si farvel til mr Shelley? - Så klart.
Var Skottland slik jeg beskrev det? Er du lykkelig?
Jeg var det.
Du er din mor opp av dage, og kan ikke sperres inne for lenge.
Hun har vært slik i flere uker.
- Claire... - Takk og lov! Du er tilbake!
- Er du ikke døende? - Bare av kjedsomhet.
Var du ikke syk i det hele tatt?
Kanskje litt.
Stakkars fangede fugl Som fra buret som klemmer
Strømmer melodier som hemmer
De værbitte hjertene til dem han måtte stri
Var de ikke døve for Slik en skjønn melodi
Sangen skal være din rose, dens kronblader så skral
er døde, sannelig nok, min elskede nattergal!
Mors siste drømmerier er at faren din skaffer en protesjé.
Vi må vise oss fra vår beste side, og sjarmere ham i senk.
Han er rik, visstnok.
En kvinne med urokkelig håp, det kan jeg ikke fornekte.
Mr Percy Shelley, dette er mrs Godwin, min kone, -
- og barna våre William, Claire og Mary.
Hyggelig å møte dere.
Jeg hører at du er poet? Han snakker rosende om ditt arbeid.
Hans lovord gjør meg ydmyk. Arbeidet mitt er ikke så kjent enda.
- Skjønt jeg publiseres snart igjen. - Imponerende for en så ung mann.
- Mine evner faller i skyggen av dine. - Du smigrer meg.
Jeg håper du vil vurdere å la meg bli din protesjé.
Jeg har en betydelig andel penger til rådighet, -
- og du får godtgjørelse for tiden din.
Jeg føler meg bundet av plikten til å... drive frem slike evner.
Da er det avgjort.
Så heldige vi er som har to storheter i vårt nærvær.
Du må se bokhandelen vår.
Jeg har en gresk original av "Iliaden".
Kanskje Mary kan vise den etter middag.
Hva gjør du her?
Er det så fjernt at jeg vil gå i lære hos den store mr Godwin?
Men jeg er ikke her utelukkende for ham.
Så hva førte deg hit?
På ny ville jeg kjenne blodårene stivne og hjertet hoppe.
Mary. Mr Shelley.
Faren din vil treffe mr Shelley.
Takk. Jeg kommer straks.
Jeg bare nyter... boksamlingen.
Jeg ser det.
Som sagt... Begge foreldrene dine inspirerte meg.
- Jeg var ti dager gammel da mor døde. - Beklager, det visste jeg ikke.
Jeg elsker å snakke om henne, selv om jeg ikke kjente henne.
Hun var full av motsigelser. Alt folk snakker om nå, -
- er hvordan hun innledet et forhold til en gift mann og kona hans.
- Hva syns du om det? - Jeg har ikke problemer med det.
Folk bør leve og elske som de vil.
Hvorfor valgte to radikale personer som foreldrene dine å gifte seg?
For å erklære meg ektefødt.
Møt meg i morgen. Bare si meg hvor.
Det er et sted jeg besøker alene. Jeg vet ikke hva du vil synes.
Det er et slags tilfluktssted.
Da blir det mitt tilfluktssted også.
Jeg kommer hit så ofte jeg kan, bare for å kjenne hennes nærvær.
Far lærte meg å lese ved å følge bokstavene i navnet hennes.
Jeg vet ikke hva jeg venter på her.
Kanskje du venter på at noen skal strekke ut en hånd, -
-og gjengjelde omfavnelsen.
Jeg trodde aldri vi ville unnslippe regnet.
Syndefloden utenfor er å foretrekke.
Om Gud er overalt, hvorfor bygger menneskene tempel?
Din forestillingsevne er verktøyet til godhet, ikke disse veggene.
La oss se om skaperen bryter oss ned!
Du skal frykte Herren, din Gud.
Troner, altere, domstoler og fengsler, -
- er alle del av et enormt tyrannisk system-
- som er skapt for å knuse menneskets sjel.
Deres tomme pakt har ikke makt over oss.
Jeg frykter verken Gud eller hans følgesvenner på jorden.
Det er noen her.
Percy! Percy...
Dommedagen har kommet allerede!
Hallo?
Er det noen her?
Mr Shelley, det er en ordentlig bok! Navnet gjør seg godt i gull.
Den blir nok mer populær enn avhandlingen din om ateisme.
Spøkelseshistorier selger, -
- men bøker som utfordrer alminnelige dogmer og overtro, vil bestå.
Vi fester lit til slike modige verk-
- for å hjelpe verden ut av dens lidelse og vrangforestilling.
- Jeg håper du vil like den. - Det vil jeg nok.
Les den når du er alene.
Gi den til meg! Vær så snill, Mary.
Solen og månen drysser Sitt kyss over hav og hei
- Men hva er disse kyssene verdt... - Om du ikke kysser meg?
- Miss Godwin? - Ja.
Jeg er mrs Shelley. Harriet Shelley.
Dette er lanthe, datteren vår.
- Hvordan kan jeg hjelpe dem? - Jeg leter etter mannen min.
Han er ikke her. Faren min jobber alene i dag.
- Mer kan jeg ikke hjelpe deg. - Miss Godwin.
Hold deg borte fra Percy.
Jeg har ikke sett ham på ukevis, men ryktene har nådd meg.
Mr Shelleys kone må vel være uimottagelig mot sladder.
Du er tydeligvis fremmed for skandaler, miss Godwin.
Jeg rømte med Percy da jeg var yngre.
Idealisme og kjærlighet gir oss mot, -
- men forbereder deg ikke på det som må ofres for å elske en som Percy.
Mannen din er min fars elev, og ikke noe mer.
Dersom jeg ser mr Shelley, skal jeg gi ham beskjed. Farvel.
Claire?
- Din kone er veldig pen, mr Shelley. - Jaså, er du gift?
Jo... Jeg har vært gift i fem år nå.
Ser man det. Vi ser frem til å møte mrs Shelley.
- Kanskje hun vil komme på middag? - Det er snilt av dere, -
-men vi er bare gifte på papiret.
Jeg støtter Harriet og min datter økonomisk, men det er alt.
Det er tyranni å tvinge mann og kone til å bo sammen-
- etter at kjærligheten har gått i oppløsning.
Ja... Jeg husker at jeg sa noe lignende da jeg var ung.
- Hvordan kunne du? - Hva da?
- Du fortalte det til henne. - Jeg var nødt.
- Hvorfor nevnte du ikke Harriet? - Ekteskapet mitt var en feiltakelse.
Jeg trodde at vi var sjelevenner, -
- men tiden avslørte en tom kynisme som førte til hat og smerte.
Da jeg møtte deg, følte jeg meg levende igjen.
Hadde du visst at jeg var gift, hadde du vært anstendig.
- Anstendighet har aldri vedrørt meg. - Lett å si, men vanskelig å gjøre.
- Men jeg utfordrer deg. - Til hva da?
Til å følge hjertet ditt.
Bli med meg. La oss finne...
...ny luft å fylle lungene våre med.
En ny sol til å varme oss.
Et nytt liv som faktisk er verdt å leve.
Sammen.
Luften i huset var trykkende lenge før Shelley, -
men hans daglige nærvær gjør det mindre utholdelig.
Det føles som om jeg kveles.
Jeg vil bare komme meg bort.
Du dro i det minste til Skottland. Jeg har aldri vært noen steder.
Neste gang reiser vi bort sammen.
Vi kan reise jorden rundt, bare du og jeg.
Vi skal treffe fantastiske mennesker, og besøke de utroligste steder.
Da vil ikke noen av disse menneskene lenger spille noen rolle.
De vil ikke bety noe. Det lover jeg.
Jeg kan ikke forestille meg noe bedre.
Er du ferdig allerede?
Skulle ikke du og mr Godwin jobbe hele ettermiddagen?
Jeg er visst ikke motivert til stort i dag, mrs Godwin.
Mr Shelley later til å lide store kvaler.
Kanskje han ble skuffet over at du ikke har utviklet-
- samme lettferdighet som din kjære mor.
- Tal ikke ille om moren min. - Nei, så klart.
Hvordan våger noen å sverte en avdød person av slik fortreffelighet?
Du arvet i det minste ikke hennes tåpelige impulsivitet, -
- som forvekslet elendighet med frigjøring.
Jeg har ikke arvet annet enn en glød inni meg, -
- og jeg tillater verken deg eller noen andre å tøyle den.
Er du involvert med den horebukken? Jeg håper ryktene er falske.
Vi har endelig kommet oss på føttene, og så skaper du enda en skandale.
Tror du at jeg bryr meg om ryktet mitt? Eller ditt?
Det eneste jeg frykter er at dine tomme ord skal skremme meg.
Solen og månen drysser Sitt kyss over hav og hei
Men hva er disse kyssene verdt om du ikke kysser meg?
Mary...
- Du er jo allerede gift. - Vi elsker hverandre.
Vi må ikke være gift.
- Dine skjeve idealer hjemsøker oss. - Spar deg.
- Vi lever kun etter din tro. - Hva vet du om den?
- Du protesterte ikke på mor. - Utstår du konsekvensene?
Din mors impulsivitet plaget henne.
Lidenskapen hun trodde var limet, var det som ødela henne.
Ikke la det ta overtaket, Mary. Glem den forestillingen du hadde.
Får jeg bare være datteren din dersom vi gifter oss?
- Hvordan våger du å komme hit... - Dere tok jo imot pengene mine.
Dra tilbake til kona di, og kom aldri tilbake hit!
Min elskede, jeg kommer tilbake for deg.
Hvis du møter mr Shelley igjen, -
- mister du en fars kjærlighet for alltid.
Mary.
Mary!
Ikke se deg tilbake. Så snart du har dratt-
- vil ikke noe av dette spille noen rolle lenger.
Vær så snill, la meg bli med.
Du lovte at vi skulle dra sammen neste gang.
Jeg håper ikke du måtte vente lenge.
- Dere kommer visst i par. - Jeg kunne ikke etterlate henne.
- Hvor skal vi? - Til St. Pancras.
Kom, mine damer.
Det er her nede.
Takk.
Det er bare midlertidig, så klart.
- Hvor skal jeg sove? - Ta en titt inn dit.
Jeg skal finne et hus til oss. Det skal være helt perfekt.
Det er allerede perfekt. Jeg har jo deg.
Hvor enn vi er sammen, er der jeg hører hjemme.
Er du sikker, Mary? Bare dersom du er klar, min elskede.
Jeg får skrive som jeg vil. Som en strøm av lys i en mørk verden.
Rundt meg øyner jeg bare lykke, for nå vet jeg hva kjærlighet er.
Det kan ikke sidestilles med lydighet, sjalusi eller frykt.
Det er til stede, ren, perfekt og ubegrenset.
De nærmer seg den døende jenta
Ut og inn, de er raske i sitt skinn
De danser sin dans
De danser seg gjennom den urolige virvelen
Tålmodighet, skjønt mitt hjerte brister
Gud, det finnes ikke tvil
Din er kropp er nå befridd
Himmelen har din sjel i evighet
Dere nøt visst de siste dråpene av vinen.
Ville det være uklokt å spørre hvordan det gikk i dag?
Forleggerne mine er tåper.
Ikke la dem gjøre deg opprørt. Det er de ikke verdt.
Men forskuddet deres er verdt alt.
Far har gjort meg arveløs.
Han sier at jeg tok hans navn i vanære i denne skandalen.
Nå vet dere det.
Er denne av interesse? Ikke det?
Hva mer har du der?
- Jeg har "Iliaden" på gresk. - Far!
Det har gått flere uker siden sist.
- Skal du selge den? - Ja.
Iblant må man gi slipp på det man holder kjært.
Det var din beslutning, og den må du leve med.
Han hevder å tilbe menneskeheten, men svikter sitt barn.
Jeg ønsker deg intet annet enn fremgang, -
-men se på deg.
Så... Vil du selge den?
Nei.
- Erasmus Darwin skrev... - Hvem er det?
En poet og fysiker. "Den som aldri har eksperimentert, er en tåpe."
- Gjorde du virkelig det? - Jeg har fortsatt arrene.
- Hva foregår? - Jeg innkasserte noens gjeld.
Du er jo glad i vitenskap. Ta en titt på dette.
Og...
Dette er utrolig!
- Denne er til deg. - Shelley...
- Du burde ikke ha kjøpt den. - Ikke vær tåpelig, den er vakker!
I morgen flytter vi inn i det nye huset vårt i Bloomsbury.
Tjenerne møter oss der.
Hvordan kan vi skrive om vi må ta oss av huslige gjøremål-
-som å handle og vaske?
Du får alt til å virke mulig.
- Det er bedre enn St. Pancras. - Velkommen hjem, Mary!
- Vent på meg! - Kom hit.
En dag med kjærlighet og dovenskap, men til tross for mitt paradis-
- spres en skyldfølelse for at jeg ikke har oppnådd drømmen min.
- Unnskyld? Er du poeten Shelley? - Ja, det stemmer.
- Kan jeg få autografen deres? - Selvsagt.
- Nå blir vennene våre misunnelige. - Vær så god.
Ha en fin dag.
Elskede, jeg har nyheter.
Å, min Mary... Et barn!
- For noen nyheter! - Er du glad?
Så klart!
Er ikke du glad?
Jeg har aldri hatt en mor. Hva om jeg mislykkes?
Tror du at vi utelukkende lærer av andre?
Hva med instinkter? Og det gode vi alle har i oss?
Det har du nok av, min kjære.
- Det får jenta vår også. - Tror du det er en jente?
Hun blir vår helt egne protesje.
Ianthe, kom hit.
Flink jente.
Kom, vi må gå. Straks!
Vær så snill, la meg bli med.
- Det er noen på rommet mitt! - Noen? Så du ham?
Nei. De...
- Det er ingen der. - Det var bare et mareritt.
- Jeg blir hos henne. - Nei, jeg gjør det. Du må hvile deg.
Kom, Claire.
Endelig sovnet hun.
Det burde du også gjøre.
Jeg elsker deg, Mary.
- Jeg tar meg av det. - Jeg aner ikke hvordan det gjøres.
Er du alvorlig? Hvem betaler for det? Jeg?
Du kommer til å ruinere meg.
- Hva er alt dette til? - Der er du, jo! Gjett hva?
I kveld skal vi ha middagsselskap.
Kom. Fortjener vi ikke litt moro?
Min gode venn Thomas Hogg er i byen. Han ga akkurat ut sin første bok.
La oss feire...
- Hvor mange gjester ventes i kveld? - Kanskje ti.
Ti eller tolv? Tolv.
Ga forleggeren din deg et forskudd?
- Jeg lånte penger. - Vi kan ikke betale dem tilbake!
Kom hit.
Den var bra.
Det ble dessverre ingen stor feiring, mr Hogg.
- Vi er mer skandaløse enn vi trodde. - Ikke tenk på det.
Shelley og jeg er alltid i trøbbel.
Vi begynte på en roman i Oxford, men forleggerne kalte den omveltende.
Vi hadde større fremgang som anonyme med "Ateismens nødvendighet".
- Fordi den ble publisert? - Fordi vi ble utvist fra Oxford.
- Du foretrekker visst å være anonym. - Hvorfor skrive under et annet navn?
- Jeg antar at du også skriver? - Ikke som foreldrene mine.
Snart skriver Mary et verk som overgår oss alle.
Skriver du også eller har du andre triks i ermet?
Jeg har et eget talent.
- Claire er en dyktig sangerinne. - Det har jeg til gode å høre.
- Vil du synge for oss? - Jeg skal synge.
Hvis dere tilfeldigvis overhører det, er det ikke noe å gjøre med det.
Hun er jammen full av liv. Jeg skjønner at dere beholder henne.
Mr Hogg... har kommet for å treffe deg.
Mr Hogg. Takk, Eliza.
- Vil du vente her på Shelley? - Gjerne, Mary.
- Er du sulten? - Nei, takk.
Skriver du?
Det er regnskapet, men kunne like gjerne ha vært latin.
- Kan du latin? - Ja, min far insisterte på det.
- Slå deg ned. - Min latin er ikke som på Oxford.
- Får jeg øve med deg? - Jeg er nok ikke til stort nytte.
Tankene mine går i surr om dagen.
Kanskje du burde øve med meg.
Hvordan kunne du sparke tjeneren? Hvem tror du at du er?
Mary?
- Hva er det? Er det barnet? - Claire, kan du gi oss et øyeblikk?
Hogg kom hit.
Og så...
- Han gjorde et fremstøt, men... - Du gikk ikke med på det?
- Selvsagt ikke. Aldri! - Mary. Du...
Jeg har ikke noe imot det dersom du og Thomas blir elskere.
Er det ikke dette vi tror på? Et ukonvensjonelt levemåte?
Hvorfor skulle vi ikke ha det slik? Jeg eier deg ikke. Gjør som du vil!
Jeg vil ikke være med noen andre.
- Tror du ikke på fri kjærlighet? - Fri til å være med en person.
Det er ikke logisk, Mary. Valget ditt betyr ikke noe for meg, -
- men jeg er skuffet over at du ikke engang overveide det.
Hvor mye verdsetter du troen din når du ikke prøver å leve etter den?
Jeg tror med hele mitt hjerte at det finnes mange ulike levesett.
Og jeg skal kjempe for alles rett til å leve slik de vil!
Men sannheten er at det ikke finnes noen andre for meg.
Vil du være med noen andre?
Du tilbyr meg ikke samme frihet som jeg tilbyr deg.
Du er en hykler, akkurat som din far.
Og du ligner slett ikke på den mannen jeg trodde du var.
I håp om å leve lykkelig, senket jeg mitt forsvar-
- og glemte noe av det første jeg lærte.
At jeg ble født for så å bli forlatt, og at jeg er helt alene.
Mary.
- Er du ikke kald? - Hykleriet mitt holder meg varm.
Det samme gjør skuffelsens kappe.
- Jeg ber Hogg om å ikke komme hit. - Det sa jeg med knyttneven min.
Du må forstå at...
Jeg har alltid levd slik, uten unntak.
Jeg trodde at det var noe vi begge trodde på.
Et felles ideal.
Men om jeg virkelig hadde forstått hva jeg var i ferd med, -
- hadde jeg aldri latt noe komme mellom oss.
Jeg har en overraskelse til deg.
Vi skal ut.
Hva venter vi på?
"Fantasmagori", med Claire Clairmont i en av rollene.
Det er Lord Byron.
La oss gå og snakke med ham.
Lord Byron!
Får jeg presentere poeten Percy Bysshe Shelley.
Han er en stor beundrer av deg.
Jeg vet hvem han er. Jeg likte "Dronning Mab".
- Alle ære til deg. - Takk.
Nå kommer vår siste akt, med mr Brycison.
Hvem av dere har lurt på om det er mulig å gjenoppstå fra de døde?
Takket være vitenskapelige funn, kan vi snart beseire dødelighet.
Ved hjelp av denne frosken og elektrisk strøm...
...skal jeg vise hvordan muskler stimuleres ved hjelp av elektrisitet.
La meg introdusere dere for en prosess jeg kaller... galvanisme.
Er det virkelig mulig? Kan de døde gjenoppstå?
Det er fullt mulig. Det fikk deg til å gjenoppstå.
Clara, du er så vakker og så liten. Har du sett så små hender før?
- Hun er så vakker. - Nesten like vakker som deg.
- Mary, vil du ha noe? - Jeg har alt jeg trenger.
For en trio vi skal bli.
- Hun er enig. - Er du enig? Vi skal bli en trio.
Du blir vår lille protesje. Ja, det blir du.
Tenk at et så lite menneske kan bringe så mye glede.
Er alt som kreves at vi er lykkelige og gjør andre lykkelige?
Hun sover.
- Vi må dra straks. - Hva mener du?
- Hva har skjedd? - Kreditoren kommer.
- Clara er ikke frisk. - Vi har ikke tid til å diskutere.
Det regner ute. Doktoren sa at hun må holdes varm.
- Vi har ikke noe valg. Kom, Claire. - Percy!
Ikke avslør noe til dem, Eliza. Claire?
Kom, Mary!
Kom igjen, Claire. Vær så snill!
Vi drar til St. Pancras. Der finner de oss ikke.
Mary!
Vær så snill!
Hun trenger ly med det samme!
Mary... Det knuser mitt hjerte å se deg slik.
Legen sa jo at Clara var for svak til å overleve.
Hva med bøkene dine? Det må være noe du vil lese.
Bøkene? Så de unnslapp kreditorene?
Jeg savner henne også, Mary. Så inderlig!
Men jeg vil ikke miste deg også.
La meg være i fred.
Når rosen dør, dens blader er en seng for deres hjertenskjær.
Når du er gått, min elskov sanker
sin rosenseng av dine tanker.
Clara.
Du besøker meg i drømmene mine. En større lykke kan jeg ikke be om.
Jeg drømte om henne i natt.
At vi tente fyr i peisen, og varmen vekket henne til live.
Elskede, du har ikke smilt til meg på ukevis.
Å, Claire...
- Bød han deg med til Genève? - Nei, Lord Byron ba oss med.
- Oss? - Meg, deg og Shelley.
Tror du at du er den eneste som kan sjarmere poeter.
Nei, Claire. Jeg er fullt klar over evnene dine.
Men... Vi må reise.
Jeg er gravid.
Hvem er barnets far?
Mary, det er Byrons, så klart.
Vi har møttes i skjul i lang tid nå.
I Genève kan vi snakke sammen uten folkemengden fra London.
Du vet jo at denne byen fryder seg over skandaler.
Shelley, Lord Byron har bedt oss med til Genève.
Lord Byron? Jøsses.
Den sjansen kan vi ikke gi slipp på. Det hadde vært til stor hjelp.
Jeg er ikke klar for dette.
- Mary... - Jeg tror ikke at jeg er klar.
- Ikke enda. - Jeg savner henne også.
Om jeg bare kunne ha reddet henne.
Jeg ber deg ikke gi slipp på henne, men å løfte deg selv fra sorgen.
Til å løfte frem livet hennes slik hun fortjener.
Takk.
Skal dere bo her? Turister flest kommer for å stirre.
- Vi har blitt vant til folks blikk. - Mr Shelley!
Det er en fornøyelse å treffe deg igjen.
Jeg fikk miss Clairmonts brev i går.
Det er en ære. Får jeg presentere miss Mary Wollstonecraft Godwin.
Miss Godwin...
Tilgi meg, men du skjuler et smil. Jeg kan se det.
Det er vakkert og brutalt.
Jeg håper at jeg snart kan lokke det frem.
Der har vi henne!
- Baronen... - Claire.
Neste gang må jeg huske at dersom jeg nevner reiseplaner, -
-tar du det som en invitasjon.
Jeg ber om unnskyldning for misforståelsen.
Om vi er til bry, finner vi annen losji.
Vær så snill, bli her. Det begynner å bli kjedelig her.
Der er den triste dr Polidori.
Bli med meg.
Dette er miss Godwin. Hun smiler ikke.
Sjarmerende.
- Ikke gjør tjenerne forlegne. - Er du vitenskapsdoktor?
- Jeg er dessverre lege. - Hvorfor sier du "dessverre"?
Du redder liv og hjelper søvnløse poeter.
Han skrev en avhandling om emnet.
Jeg har blitt litt av en søvngjenger i hans nærvær.
- Jeg håper vi kan livne opp stedet. - Du vil nok forsøke, miss.
- Bli med inn i salongen, mr Shelley. - Selvsagt.
Fortsett samtalen med Claire og dr Polidori, elskede.
Byron...
Dekoren er jammen interessant.
Byron skriver ned idéene sine, og fester dem på veggen.
Salongen blir full av lapper når vi har gjester og han er stimulert.
Dette er poesi, min bror.
"Om døden", av undertegnede.
Tilkall poeten.
Verden fostrer alt vi vet
Verden er kilden til alt vi føler
Dødens tilnærming er et fryktelig slag
For hjernen som ei omgis av nerver av stål!
Når alt vi vet, føler eller ser
Skal passere som en uvirkelig gåte
Jeg fant denne artikkelen. Du er jo interessert i vitenskap.
Er det mulig for de døde å gjenoppstå?
De hevder så. De bruker galvanisme på lik.
Denne kan alle damene i landet.
Hun går i skjønnhet, som natten
Av skyfri himmelstrøk og stjernehimmelen
Og alle som er best av mørke og lyse
Møt i hennes aspekt og øynene hennes
Dermed mildnet til at anbudet lys at himmelen til glorete dag...
Det var leit å høre om barnet deres.
- Hun het Clara. - Jeg vil ikke gjøre deg opprørt.
Nei, det gjør du ikke.
Takk for at du snakker om henne.
Det er grusomt for en kvinne å miste et barn.
Jeg har sett det for mange ganger.
Jeg har stor respekt for din styrke til å leve videre.
Drikk! Drikk, drikk.
Og drikk!
- Er du sikker? - Hvorfor skulle jeg ikke være det?
Det heter "Marerittet", demonens forbannelse.
Engelen som har falt i unåde på grunn av en uslukkelig tørst.
- Du kjenner vel til maleren? - Henry Fuseli.
Min mors første kjærlighet.
Hun forsøkte å ta livet av seg da han forlot henne for en annen.
Hvordan kunne en så sterk person som min mor-
- være så sårbar når det gjaldt kjærlighet?
Kjærlighet finner veier hvor selv ulven frykter å gå på rov.
Om ikke hun var immun mot hjertesorg, hvilket håp har vi andre?
Livets store kunst er sansefornemmelsene.
Å føle at man lever, selv i lidelse. Hadde du ikke dødd for kjærlighet?
Hva er tross alt livet uten kjærlighet?
Ingenting, ifølge poeter.
Du er...
En kvinne bør være intelligent nok til å forstå hva jeg sier, -
- men ikke intelligent nok til å utvikle egne idéer og meninger.
Du kan bevise at jeg tar feil.
Spill noe for oss, Shelley.
Denne djevelske renskrivingen! Jeg er så lei av det!
Jeg kan ikke skrive ett ord til av disse diktene.
Det har regnet i flere uker. Vi kommer til å bli sprø.
- Kan vi ikke fordrive tiden med noe? - Hun har rett.
Hør etter.
Det er hekser i vinden.
Jeg har en idé.
Hver av oss skriver en historie.
En spøkelseshistorie.
Det er en konkurranse.
Den som skriver den beste historien, vinner.
Miss Clairmont... Du...
Jobben din blir å renskrive dem.
Hvordan våger du?
Hva gir deg retten til å behandle elskeren din slik?
Claire...
Du er ikke elskeren min.
Du er en flørt, et feilgrep.
En dum liten jente.
Har jeg forårsaket et opptrinn?
Sir, det kom et brev fra London.
Claire!
Er alt i orden, sir?
Claire...
Hvorfor må de være så sjofle?
Ikke la slik ondskap såre deg. Du er sterkere enn du tror.
Du trenger ikke noe fra dem. Absolutt ingenting.
Takk, Mary.
- Nei! - Jeg må snakke med deg.
Jeg ser ikke lenger verden slik jeg gjorde før.
Elendigheten har vendt tilbake, -
- og menneskeheten er som monstre som tørster etter hverandres blod.
Og jeg, et ynkelig bilde på ødelagt menneskehet.
Et syn som vekker medlidenhet, men som jeg selv ikke utstår.
- Har Claire våknet enda? - Hun er ikke helt i form.
- Hvor er Shelley? - Jeg trodde at han var med dere.
Vi fant ham visst!
Mr Shelley...
- Du trenger visst litt frokost. - Ja vel?
- Hvordan var vertshuset? - Ekkelt.
Jeg begynte på historien min. Den heter "Vampyren".
Da har vi vår første historie. En vampyr.
Ba vi ikke om en spøkelseshistorie, og ikke barnslig overtro?
- Tror dere ikke på vampyrer? - Nei, ikke mer enn på leger.
Percy, nå holder det.
Jeg trodde du hadde god kunnskap om nattdyr som utnytter de sårbare?
- Ga du ham en ørefik? - Madam, jeg føler med deg.
Ingen historie fra Polidori. For en skuffelse.
Hvordan skal vi underholde oss nå?
Jeg drar på en ridetur.
Jeg trenger noe tykt mellom beina.
- Hva er i veien med deg? - Tror du at jeg er en idiot?
Du var ikke interessert i Hogg, men du liker den snille legen.
- Hvor var du i hele natt? - Jeg må ikke forklare meg!
- Du aner ikke omfanget av ansvaret... - Hvilket ansvar?
Hun druknet seg, Mary.
Hun kastet seg uti det skitne vannet i Battersea.
- Hvem da? - Harriet.
Kona mi.
Det er på tide å dra herfra.
- Claire? - Han vil ikke ha meg.
Han sa at han vil forsørge barnet, men det er alt.
Dette var et stort feilgrep. Mary...
Det var et feilgrep.
Jeg ville ta farvel.
Takk for gjestfriheten din.
Jeg vet nok hva du tenker om meg, -
- men jeg har aldri sett på meg selv som en far.
Jeg har ingen illusjoner om situasjonen deres.
- Men Claire... - Jeg elsket henne ikke.
Jeg lot aldri til å elske henne, og hun elsket aldri meg.
Men en mann er en mann, og en jente er en jente.
Når en ung jente nærmer seg en eldre mann, -
-ender det alltid på samme måte.
Det finnes alltid en annen måte.
Tar man slike valg, er konsekvensene ikke til å unngå.
Alltid se.
God tur, Mary. Jeg ser frem til å lese verkene dine.
Løslat deg fra andres tanker og ord, Mary.
Finn din egen stemme.
Det var en dyster kveld i november...
Det var en dyster kveld i november at jeg så resultatet av alt strevet.
Husk at jeg er det vesenet.
Jeg burde være din Adam, men jeg er heller en fallende engel-
som drives fra glede for ingen udåd.
Overalt ser jeg lykke...
...som jeg...
...som utelukkende jeg er utestengt fra.
Jeg var velvillig og god.
Elendighet gjorde meg ond. Gjør meg lykkelig!
Da skal jeg på ny bli rettskaffen.
Men snart, ropte han, skal jeg dø.
Det jeg nå føler, vil aldri mer føles.
Snart vil den brennende elendigheten slukkes.
Jeg skal bestige mitt likbål triumferende, -
- og juble i smerten av de pinefulle flammene.
Ånden min skal sove i fred, -
- og om den tenker, skal den ikke tenke således.
Farvel.
Slutt.
Mary.
Den er storartet. Den overgikk alle forventninger.
Den har så stort potensial, men jeg har et spørsmål.
Legen syr sammen alle kroppsdelene for å skape det perfekte vesenet, -
- men han skaper jo et monster. - Ja.
Kan det ikke være noe mer oppmuntrende?
Tenk om han kunne skape det perfekte vesenet, en engel.
- En engel? - For å vise hva mennesket kan være.
En versjon av oss selv som består av godhet, -
- som igjen sender et budskap til menneskeheten.
- Boken har allerede et budskap. - Et budskap om håp og perfeksjon.
Hva vet vel du... vi om håp og perfeksjon?
Se deg omkring. Se på kaoset vi har skapt.
Se på meg.
Det gir mening.
- Jeg går til forleggeren min og... - Nei. Jeg går dit alene.
- Hvor gammel er du, miss Godwin? - Jeg er atten år.
Det er veldig ungt.
Er jeg gammel nok til å føde barn, kan jeg også sette penn mot papir.
Et underlig tema for slik en ung dame.
Og når den unge damen er gift med...
...har selskap med mr Shelley.
Antyder du at det er mr Shelleys verk?
Har du andre historier til sammenligning?
Det min historie.
Spurte du mr Shelley om det samme, -
- eller er krenkelsen forbeholdt kvinner?
Og du våger å stille spørsmål ved en kvinnes evne til å føle tap, -
-død og svik?
Alt legges frem i denne historien, min historie!
Det hadde du innsett dersom du bedømte verket og ikke meg.
- Har du lest den ferdig? - Ja.
Jeg fikk frysninger tvers igjennom.
Det er godt å lese spøkelseshistorier iblant.
Dette er ingen spøkelseshistorie.
Jeg har aldri lest slik en perfekt sammenfatning av-
-hvordan det føles å bli forlatt.
Jeg kokte av monsterets raseri.
Jeg lengtet etter hans hevn...
...fordi hevnen var min egen.
Jeg undrer på hvor mange sjeler som vil føle med vesenets kvaler.
Flere enn det burde være, ser jeg for meg.
Det er på tide å flytte hjem igjen.
Du må få historien utgitt, Mary.
Kjære madam. Takk for at du sendte manuset ditt.
Vi er dessverre ikke interesserte.
Vi kommer ikke til å publisere boken.
Dette temaet faller ikke i smak hos våre lesere.
Det er ikke et passende tema for en ung dame.
Verket har sine kvaliteter, men vi vil være forsiktige.
Sannheten er at du ikke har andre steder å ta veien.
Lackington Group vil trykke 500 eksemplarer.
Boken utgis anonymt, og du må skrive innledningen.
Selvsagt. Det gjør jeg gjerne.
- Alle vil tro at du skrev den. - Spiller det noen rolle?
Om det spiller noen rolle? Hvordan kan du ikke forstå det?
Skal jeg gi slipp på boken fordi kjønnet mitt kan ødelegge alt?
- Du tenker aldri på konsekvenser! - Du er like ansvarlig for livet vårt!
- Jeg har ikke skapt elendigheten vår. - Du er ansvarlig.
Jeg er ansvarlig for å ha trodd på deg.
Til William Godwin Disse bindene dediseres til deg
John!
- Du... - Jeg har sett bedre dager.
- Mr Godwin sa det samme. - Har du møtt faren min?
Ja. Bokhandelen hans kjøpte inn boken min.
- Du skrev den ferdig. - Ikke helt.
- Lord Byron! - Forleggeren hans fikk tak i den.
Da jeg fortalte at verket var mitt, påstod de at jeg plagierte ham.
- Jeg skal skrive til Byron. - Han har prøvd å ordne det.
Han avskyr historien, men folk er likegyldig til sannheten.
Hva med ditt mystiske mesterverk? Jeg så at navnet ditt manglet.
Er det ikke ironisk? Jeg skriver smedeskrifter om Byron, -
- sjelens blodsuger, og han får all æren.
Du skriver om et ensomt og forlatt vesen.
- Forlatt av en uansvarlig narsissist. - Og Shelley får all æren.
Til tross for det... Gratulerer.
- Shelley må være fornøyd. - Han har vært borte i flere måneder.
Den er til deg.
Vi har skapt monstre, Mary, -
-men la oss ikke slukes av dem.
William Godwin holder en tilstelning til ære for "Frankenstein"
Til Mary, fra din far
Velkommen, mine herrer. Takk for at dere kom.
Vi er samlet her for å feire "Frankensteins" fremgang.
Historien viser det nødvendige behovet for menneskelig kontakt.
Fra øyeblikket vesenet åpner øynene, søker den skaperens berøring.
Men han rygger tilbake, -
- og det blir vesenets første møte med forsømmelse og isolasjon.
Om bare Frankenstein hadde skjenket sin skapelse-
- en barmhjertig berøring, et vennlig ord.
Da kunne tragedien ha blitt unngått.
Det er forfatterens fortjeneste at det er disse tankene-
- som består lenge etter at vi har lest bokens siste side.
Det er et av de mest komplette, -
- og mest originale verkene i vår tidsalder.
Som...
Takk.
Mange undres over forfatteren, og hvorfor den ble publisert anonymt.
Noen påstår at verket tilhører meg.
Det kan sies at boken ikke hadde eksistert uten mitt bidrag.
Men skammelig nok...
...er mitt eneste bidrag til boka-
- en inspirasjon til ensomheten som definerer Frankensteins vesen.
"Frankensteins" forfatter er selvsagt-
-Mary Wollstonecraft Godwin.
Det er et genialt verk, og i dens skapelse er hun ingen takk skyldig.
- Percy... - Mary.
Jeg trodde du hadde dratt for godt.
Jeg ga aldri et løfte om et liv fritt for elendighet, -
- men jeg undervurderte håpløsheten og sorgen vi har måtte utstå.
Jeg mistet alt for å være med deg, Percy.
Alltid gi seg i vei for å skape noe utrolig... noe vakkert.
Men noe flyktig skummet inni oss.
Se...
Monsteret ble utsatt for galvanisme.
Men hadde jeg ikke lært å kjempe meg gjennom kvalen, -
-hadde jeg aldri funnet stemmen min.
Valgene mine har gjort meg til den jeg er.
Jeg angrer ikke på noe.
William Godwin ga ut en ny utgave av "Frankenstein" i Marys navn
Mary og Percy giftet seg
Etter Percys død som 29-åring, giftet Mary seg aldri igjen
Claire fødte datteren Allegra
Lord Byron forsørget henne frem til hennes død som tiåring.
Dr Polidoris "Vampyren" ble gitt ut i 1819
Deprimert og skyldtynget, tok Polidori livet sitt som 25-åring
Mary døde som 53 år gammel i 1851
Hun etterlot sønnen Percy Florence Shelley
Hun er gravlagt med moren og faren
Snarlig ble du båret bort av bølgene, fortapt i mørket og det fjerne
Tekst: Monica Mikkelsen www.btistudios.com